КА ПОЕТИЦИ ВОЈИСЛАВА КАРАНОВИЋА - Хамовић, Драган (Наслеђе, 2012)
У тексту разматрамо поетичке одлике поезије Војислава Карановића, имајући пре свега у виду збирке Светлост у налету (2004), Наше небо (2007) и Унутрашњи човек (2011). Тежиште аналитичке пажње је на опису еволутивне промене, од ауторског прете жног занимања за обликовање прецизних визуелних слика на граници између спољ ног и унутарњег простора лирског субјекта/посматрача, до лирских ситуација у којима су гра нице између екстерног и интерног укинуте. Исто тако, пратимо, у окви рима испрва наглашено експерименталне поетике, постепено преношење субверзив них песничких гестова са површине на дубље нивое односа у тексту, као и померање од метапоетских ка егзис тенцијалним тематским преокупацијама.