О ДАЛЕКОСЕЖНИМ ИМПЛИКАЦИЈАМА ФИЛОЛОГИЈЕ ВУКА СТЕФАНОВИЋА КАРАЏИЋА И БРАЋЕ ГРИМ - Камчевски, Данко (Наслеђе, 2012)
Овај рад представља промишљање односа између језика и народа, те у крајњој инстанци и културе засноване на том језику и државе која се на тој култури заснива. Указује се на велики подухват Вука Стефановића Караџића и браће Вилхелма и Јакоба Грима, који је на културолошкој страни омогућио стварање модерних српских и немачких нација. У средишту ових разматрања смешта се деветнаестовековни Речник као summa summarum народа, у којем се преплићу народни језик, култура, књижевност. Двадесети век, са друге стране, скреће са формирања националних ка формирању вишенационалних структура/држава, попут Југославије и Европске уније. У том смислу фигурира тумачење још једног речника – Хазарског речника који сликовито сведочи о проблемима конфедерација разноврсних народа. У исто време он представља опомену да пре свих државотворних подухвата морају, као и у деветнаестом веку, бити предузета озбиљна разматрања и на пољу филологије и културологије. У читавом се раду, поред споменутих контаката, указује и на суштинске контакте између Срба и Немаца, путем њихових заједничких тежњи да најпре у деветнаестом веку заокружe националнe државe, а затим да се таква држава у двадесетом веку трансформише у једну мултикултуралну творевину.