СОПСТВО И ДРУГИ У ИСТРАЈНОЈ ЉУБАВИ ИЈАНА МАКЈУАНА - Борковић, Бојана (Наслеђе, 2013)
Циљ овог рада јесте да укаже на то да је проникнути у природу човека, као једног од сталних мотива Макјуанове поетике, могуће само кроз сусрет са оним Другим. Ова проблематика је значајна било да се ради о друштвеном предуслову опстанка појединца, или о дијалектици бића посматраној унутар филозофско-онтолошких оквира. Покушаји протагониста Истрајне љубави да путем специфичних језичких, културолошких али и епистемолошких норми дефинишу сопствени идентитет, указују на чињеницу да је Макјуанов појединац у константном сукобу са другима. Међутим, постављајући ову проблематику на много дубље, онтолошко-егзистенцијалистичке темеље, писац нам овим романом указује на чињеницу да је спознаја Другог у себи управо основни предуслов Сопства. Стога ћемо полазиште за разумевање човека, његовог Сопства, али и Другог, и Других, у овом раду потражити у три репрезентативне теорије: у дарвинистичким ставовима еволуциониста; у Хегеловој дијалектици Господара и Роба и у Лакановим психоаналитичким теоријама.