ИНТЕРТЕКСТУАЛНОСТ У ПРИПОВЕЦИ „КАША ОД ЈАМОВОГ КОРЕНА“ РЈУНОСУКЕА АКУТАГАВЕ - Кличковић, Далибор (Наслеђе, 2008)
Рјуносуке Акутагава, један од најзначајнијих писаца јапанске модерне, током своје прве развојне фазе пише низ приповедака према подтекстима из дела старе јапанске књижевности, служећи се интертекстуалношћу као главним приповедним поступком. Приповетка „Каша од јамовог корена“, настала према подтексту из древне јапанске збирке приповедака Конђаку моногатари (12. век), представља један од најпознатијих примера оваквог пишчевог приповедног потупка. Акутагава, привучен описима грубе и неспутане природе ликова из ове древне збирке, заправо поново „приповеда“ првобитну причу, при чему развија карактеризацију ликова и даје савременије, интелектуално тумачење њихових поступака. Такође, у ликовима који се јављају у „Каши“ откривамо сличности са јунацима Гогољеве приповетке „Шињел“. У овом раду смо помену ли и ставове јапанског компаратисте Нагано Ђоићија, стручњака за стару јапанску књижевност. Нагано Акутагавино ослањање на постојеће књижевне текстове понекад тумачи као недостатак оригиналности. Прихватајући интертекстуално схватање природе књижевног текста, покушали смо да покажемо да Акутагавина интертекстуалност није понављање нити адаптација првобитне приче, већ представља пишчеву модерну интерпретацију и оригиналну рецепцију поетике древног дела Конђаку моногатари.