ЖЕЉА, ЛУДИЛО И ЖЕНСТВЕНОСТ КРОЗ ФИГУРУ ВОАЈЕРИЗМА У ЗАНЕСЕНОСТИ ЛОЛ В. СТАЈН МАРГЕРИТ ДИРАС - Ségeral, Nathalie (Наслеђе, 2009)
Непосредно по објављивању дела Маргерит Дирас Занесеност Лоле В. Стајн 1964. године, Жак Лакан пише, у чланку под називом „Омаж Маргерит Дирас, за Занесеност Лоле В. Стајн“: „ (...) једина предност коју психоаналитичар има право да преузме у односу на своју позицију (...), јесте да се са Фројдом подсети да му у његовом послу уметник увек претходи (...). Управо то признајем у занесености Лоле В. Стајн, где Маргерит Дирас изгледа и без мене зна оно што ја предајем“. Ова изјава као да одмах поставља роман Дирасове у психоаналитичке романе, макар по самом „лудилу“ Лоле, које a priori конституише централну тему романа. Међутим, док се перцепција женске жеље у лакановској и фројдовској психоанализи карактерише другошћу и недостатком, Дирасова успева да субвертира ову фалоцентричну концепцију успешном mise en abyme односа психоаналитичар – пацијенткиња, између осталог захваљујући и игри погледа и жеље између наратора и других ликова.