О OUGHT-TO-DO ПРИРОДИ ДЕОНТИЧКЕ МОДАЛНОСТИ - Милетић, Соња Д. (Наслеђе, 2010)
Полазећи од филозофске дистинкције између модалности типа ought-to-do и oughttobe, испитујемо могућност да све деонтички интерпретиране реченице са модалним глаголима имају семантичку репрезентацију модалности типа ought-to-do, без обзира на то да ли се синтаксички реализују као први или други тип. Семантичко-концептуална структура коју предлажемо узима у обзир практичан карактер деонтичког расуђивања, који подразумева постојање свести о агенсима, радњама и актуалном понашању. Овакав карактер деонтичког расуђивања подржава анализа комплемената деонтичких модала (њихов синтаксички, семантичко-онтолошки и темпорални статус), агентивна функција вокатива, могућност проширења садржаја исказа адјунктним клаузама са анафорама или РRО-субјектима, као и специфичан однос између деонтичких реченица и императива.