ЧЕЖЊА ЗА НОВИМ ПОЧЕТКОМ: ДЕРИДА, МИЛТОН И ОБЕЋАЊЕ АПОКАЛИПСЕ - Бубања, Никола (Наслеђе, 2010)
У циљу аналитичког раскривања (симболичко-литерарне) могућности новог отпочињања као апокалиптичног обећања, у раду се приступа контрастирању Милтонове апокалиптике са Деридиним мишљењем апокалипсе. Читањем релевантних текстова оба аутора, у Милтоновом случају допуњеним одговарајућим књижевно историјским контекстом, најпре се разлаже делимично терминолошко не сагласје између двојице аутора (апокалипса пре свега схваћена као чин откривања, односно апокалипса првенствено разматрана као чин (катастрофалног) краја света и искуства), а које се показује резултатом (или манифестацијом) супротстављених гледања на вредности и саму могућност апокалиптичног дешавања. Допуштајући могућност 'бајковито текстуалног' апокалиптичног догађаја, Дерида га види у контексту псеудомесијанског филозофског ендизма, интелектуално-политичког ескапизма, или имплицитне ангажованости на деструктивној девијацији реалности ('фабулизацији', односно конструисању реалности на темељима (апокалиптичне) бајке). Милтон, пак, на апокалиптични догађај, као део иманентне реалности колико и текстуалне разраде, гледа првенствено у контексту његових 'позитивних вредности' оличених у могућности губљења доживљаја света и докучења жудње за новим почетком. Закључује се да Милтонов поетски гест према трансцендирању краја и апокалиптичном обећању афирмише способност литературе да уобличава и (литерарном) искуству нуди неопходну симболичку истину краја и почетка, истину која води с оне стране Деридине филозофске апорије краја и успоставља са њом интелектуално-духовну равнотежу.