ПОЈАМ ИНТЕРТЕКСТУАЛНОСТИ - Живковић, Душан (Наслеђе, 2010)
Циљ рада представља анализу генезе, природе и функције процеса интертекстуалности. Анализа ће се кретати у два правца: 1) у дијахронијској димензији - од првих теорија интертекстуалности, до поетике постмодернизма; 2) у синхронијској димензији - у вишеслојној комуникацији између аутора, читаоца (коаутора) и текста у непрестаном семантичком преображају. У овом контексту посматрамо шире схватање интертекстуалности, по коме сваки текст представља интертекст, као и уже схватање, које прецизира стварање интертекстуалних веза посредством ' сигнала' у тексту, у смислу експлицитног или имплицитног упућивања на други текст у дијалогу са читаоцем. Дакле, док је шире схватање интертекстуалности погодније за дескрипцију опште парадигме, уже схватање интертекстуалности има прецизнију функцију у анализи конкретних интертекстуалних аспеката у књижевноуметничком делу.