РОМЕН ГАРИ, ВЕРКОР И ЖАЛ ЗА ПОКРЕТОМ ОТПОРА - Румет, Жилијен (Наслеђе, 2011)
Ромен Гари и Веркор су постали писци у току рата, у ком су обојица били хероји. Мада су веома различитих темперамената и кретања, заједничко им је што су, после рата, остали верни идеалима Покрета отпора и слободне Француске. Али у контексту хладног рата, било им је потребно да изразе жал за Покретом отпора. Уместо да побегну у цинизам, они тугују за револуционарним месијанством и замишљају у својим причама нове и мирне облике борбе, који их наводе да наново створе свој идеализам на универзалнијим основама, бранећи оно што Гари зове „људска маргина“ у сваком ангажовању. Велики романи који су обележили појављивање тог жала, Веркорове Изопачене животиње (1952) и Гаријеви Корени неба (1956), налик су сну који су ови бивши припадници Покрета отпора створили о својој улози у друштву након рата: да буду семе нових битака, и чувари модерног света.