ЗЕБАЛД И МОДИЈАНО, АРХЕОЛОЗИ МЕМОРИЈЕ - Мелић, Катарина (Наслеђе, 2011)
Патрик Модијано и Винфрид Георг Зебалд припадају истој генерацији која је одрастала после Другог светског рата. Себи дају задатак да говоре о мутним временима Окупације у Француској као и о нацистичким прогањањима у Немачкој. Испитујући Историју и њено званично представљање, истражујући прошлост у сећањима и архивама, трагајући за меморијом кроз писање, ова два писца стварају дела у којима дају место онима за које се постомодерна историографија све више занима – „обични људи“. Предмет нашег рада су два дела – Dora Bruder (1999) Модијаноа и Austerlitz (2002) Зебалда, у којима је Шоа главна тема. Оба текста представљају истраживање и нарацију истраживања и имају много сличности. Наша је намера да истражимо како ова два текста мешају фикцију и документа/архиву у циљу (пре)испитивања Историје и меморије Историје, и на тај начин, покушај су да се исприча реалност времена које је званична Историја повремено склона да заборави. Да ли се може пронаћи сећање на прошлост која је свесно заборављена и измењена, о каквој је репрезентацији меморије реч? Покушаћемо да дâмо одговор тако што ћемо пратити следећи правац размишљања: однос реалне меморије и фиктивне меморије (фиктивна прича и фактуелна прича).