КЊИЖЕВНА ФРАНКОФОНИЈА ПРЕД ИСКУШЕЊЕМ ПОСТКОЛОНИЈАЛНИХ СТУДИЈА - Цакељић, Весна (Наслеђе, 2013)
Француска књижевност Југа, франкофона/е књижевност/и или књижевна франкофонија, мигрантска или „паризијанистичка” књижевност, само су неки од назива иза којих стоје концепти лабавих и магловитих контура. Односе се на младу литературу француског језика што последњих деценија буја како на „периферији”, пре свега у Африци и на Карибима, тако и у „Метрополи”, то јест Француској, где имигранти и потомци имиграната објављују оригинална дела. У њој се огледа сва комплексност дуготрајних и многоструких последица колонијализма, те осетљивост националног и индивидуалног идентитета. Овај чланак је покушај увода у главне теорије и ставове универзитетске критике и самих писаца који у последњој деценији активно учествују у дебати о књижевним припадностима. Најпре се осврће на проблем дефиниције књижевне франкофоније, затим на положај постколонијалних студија у француском универзитетском свету, где франкофону и постколонијалну књижевност често представљају као антагонистичке. На концу разматра појам „деце постколоније” и манифест „књижевности-света” на француском, који су пре неколико година потписала 44 франкофона писца, међу њима и Тахар Бен Џелун, Ле Клезио, Патрик Рамбо, Амин Малуф, одбијајући ону франкофонију која искључује и подиже зидове између једних и других Француза. Да ли су гурали широм отворена