ЈЕЗИЧКА ПОРУКА – КРОЗ ОПИС СТРАНЧЕВЕ ПЕРЦЕПЦИЈЕ СРПСКОГ ЈЕЗИКА ЛИКОВА У НАРАТИВНОМ ДИСКУРСУ - Станојчић, Славко (Наслеђе, 2014)
Аутор, на основу теоријских ставова когнитивне и текстлингвистике, формулише резултате своје анализе метода писца Сл. Селенића у употреби језичких средстава да изрази неке од својих идеолошких ставова при оцењивању менталитета људи који припадају његовом народу. Као грађа узет је текст писама лика Елизабете Блејк у роману „Очеви и оци“ на мужевљевом матерњем језику – српском, који она тек учи, а детаљ који аутор анализира је схватање значења глагола бавити се (нечим) и радити. На основу дефиниција релевантних српских речника, аутор указује на то да Речник МС први глагол не идентификује на првом месту другим глаголом, што упућује на чињеницу да они нису у (ближем) синонимском односу. Ослањајући се на дефиниције које даје Речник Матице српске (1, Нови Сад, 1967), аутор налази да гл. бавити се (нечим) има много амбигвалних значења и да је међу њима значење „радити“ на последњем месту. На првом месту од свих значења датих у релевантним српским речницима јесу значења: „бити негде“, „задржавати се“, „налазити се“, „проводити време“, „занимати се“, „бити заузет“ итд., која имплицирају само значење „попуњавати време“, што не мора нужно значити „попуњавати време продуктивним радом“.